Forsigtig, frue. Den er meget varm.
De sagde?
Min...
mand er...
forsvundet.
-Forsvundet. -Her i Crouch End?
Åh, hr. Freeman, fru Freeman.
Skal jeg bede en portør hjælpe Dem med taskerne?
-Nej tak. -Godt.
Jeg har en besked til Dem, hr.
Jeg skulle give det til Dem...
-så snart De kom tilbage. -Værsgo.
-Åh, jamen, tak. -Selv tak.
-Hav en fin dag. -I lige måde.
Farvel.
Dav.
Undskyld.
-Hvilken etage? -Niende.
-Men jeg skal nok trykke. -Det er da i orden.
Nej! Tryk ikke...
på knappen.
Min hustru voksede op på en bondegård i Wisconsin.
Elevatorer er stadig et mysterium for hende.
Jeg er overtroisk med hensyn til at trykke to gange på en elevatorknap.
Man siger, det betyder uheld.
Det skader aldrig at være forsigtig, vel, min ven?
Tænk, at jeg gjorde det. Det var frygtelig pinligt.
Nej. Nej, det er da helt i orden.
Jeg har hørt, at briterne elsker, når amerikanere kommer...
og skræmmer gamle mennesker til en tidlig død.
Det er dit værk.
Advokater er jo ikke så romantiske.
De er smukke.
-Det er du også. -Tak.
Min mor sagde, jeg skulle gifte mig med Anita Fenburg.
Men jeg kunne ikke overtale mig selv til at bruge resten af livet...
bundet til en hvis efternavn betyder "sumpbyen."
Se lige dig, hr. Freeman.
Du blev fanget.
Nej, jeg overgav mig.
Hvis vi gør det her, når vi aldrig...
til Victoria and Albert Museum.
Jeg er sønderknust.
Lad den være. Det er bare forretninger.
-Du har ret. Det er fra kontoret. -Ja.
Jeg må hellere tage den.
Hallo. Hør, du!
Dine ambitioner kan vente.
Du burde i stedet tage mig.
Du er en værre tyv.
-Skulle du ikke give mig det her? -Det glemte jeg alt om.
"Kære Lonnie, nu da du endelig er her i London...
"må du komme til middag i morgen klokken 18.30, hvis det passer dig.
"Med venlig hilsen, John Squales."
Hvem er John Squales?
Han er vores juridiske rådgiver. Advokat, her i London.
Vi arbejdede sammen på Betton Steel-fusionen.
Han sagde, at jeg var "usædvanlig intelligent."
Sagde han virkelig "usædvanlig"?
Måske har jeg tilføjet det, men han sagde, at jeg var intelligent.
Ja.
Rygterne siger, at han bliver den næste bestyrelsesformand.
Har du lyst til at spise middag med ham i morgen?
Det er i aften.
-Han sendte det i går. -Åh, pokkers.
"Lav batteri-tilstand." Jeg har lige opladet dig, dumme telefon.
-Hvad vil du sige til ham? -At vi kommer.
Det er vores bryllupsrejse.
Kan vi ikke være alene?
Han venter os garanteret ikke mere.
Hallo?
-Hej, John. Lonnie Freeman. -Lonnie. Godt at høre din stemme.
Jeg har først lige modtaget din besked.
Det gør ikke noget.
Hør, angående middag i aften...
Du har holdt pladsen til os.
Fint. Ja, da. Kom med det.
Ja, ja. En taxa til Crouch End.
Nej, nej, nej. Det lyder let nok. Vi ses omkring 18.30.
Fint. Ta.
Og ta til dig.
Du vil elske ham.
Crouch End?
Sikke et grimt navn.
-Du står i gæld til mig. -I den grad.
-Ja. -Tak.
Selv tak.
-Jeg skal bruge et dametoilet. -De kalder det "loo" her.
-Det er derovre. -Godt.
Ved du, hvad jeg tænkte på?
Med den fart vi bruger penge, må jeg vist arbejde, til jeg er 90?
Nej, nej. Jeg tænkte, at hvis du mener, vi har tid...
kunne vi tage til hotellet og forny bryllupsløfterne?
Hvilke løfter?
Du ved nok: "Det lover jeg dig, til døden os skiller."
De løfter.
Jeg elsker de løfter. Yo!
-Undskyld. -Hvad kan jeg gøre for dig?
Vi prøver at regne ud, hvor lang tid det vil tage at nå et sted hen.
-Hvor skal l hen? -Grand Hotel.
På dette tidspunkt, med den trafik, en halv time.
Godt. Og fra hotellet til Crouch End?
Der kan jeg ikke hjælpe jer. Der skal udlændinge ikke tage hen.
Jamen, jeg har en ven, der bor lige uden for byen.
Mærk dig mine ord. Tag ikke til Crouch End.
Hvad skete der?
Det ved jeg ikke.
Jeg nævnte Crouch End, og så blev han helt underlig.
Hvad sagde han?
Noget med at udlændinge ikke skal tage derhen.
Men Jamaica-accenten og reggaen gjorde det svært at forstå.
Hvad vil du gøre?
Foruden lige det.
Vi har stadig tid. Den er kun lidt i fem.
Jeg skaffer en taxa. Bare vent her.
Jeg ventede lidt over en halv time på en taxa. Lidt sært, ikke?
-En smule usædvanligt. -Usædvanligt?
-Jeg ville sige tæt på uhørt, min ven. -Ja. Hvorhen?
Crouch End, tak.
-Crouch End, siger De? -Ja.
Af sted til Crouch End.
Hold op med det. Det føles for rart.
-Det er vel også meningen. -Stop så. Hvad med chaufføren?
Jeg giver ham gode drikkepenge, han ser intet.
Lonnie, alle kan se ind.
Ja, ja, da.
Men husk, hvis jeg nu falder om midt under middagen...
-Sig ikke sådan. Tag det i dig igen. -Hvad?
Man spøger ikke med døden. Tag det i dig igen.
-Fint. Jeg tager det i mig igen. -Godt.
Undskyld, men har De en adresse?
Ja.
Et eller andet sted.
TRES FORSVUNDET l UNDERGRUNDS-GYSER
-Lonnie, så du det? -Hvad?
Der stod: "Tres forsvundet i undergrunds-gyser."
-Er det ikke det, man kalder metroen her? -Jo. Det eller The Tube.
-Var det et sammenstød? -Jeg ved det ikke.
Var der et sammenstød i metroen her for nylig?
-En kollision, frue? Ikke hvad jeg ved af. -Sært.
Hvad gjorde jeg af den? Gav jeg den til dig?
Hvad?
-Den serviet jeg skrev adressen på. -Nej.
Hvad er der i vejen?
Den overskrift: "Tres forsvundet i undergrunds-gyser."
Det er ligesom med sømænd, der er gået ned.
Jeg får gåsehud.
Min bedstemor sagde altid, at nogen gik over...
-det, der bliver ens grav. -Skat...
Din bedstemor har en skrue løs.
Vær ikke så led.
Hun er måske lidt excentrisk...
-men hun er sød. -Tænk lige efter. Kvinden...
vil kun tilså sit grøntsagsbed ved midnat i fuldmåne.
Sød eller ej, hun lever i en anden dimension.
Ja, hun er lidt skør, ikke?
Undskyld, hr. Sagde De "dimension"?
Crouch End, hvor De skal hen...
er et sted, hvor der er et tyndt punkt.
-Det siger man. -Hvad fanden er et "tyndt punkt"?
Et tyndt punkt mellem, hvad vi ser som vores verden og den anden.
"Anden"?
Som den herre sagde.
Dimensioner.
Det eneste tynde her er hans virkelighedssans.
Flot. Udover lav batteritilstand har jeg intet signal.
Godt.
Når vi kommer til Crouch End, ringer jeg igen og får Squales adresse.
-Jeg siger, du har mistet den. -At jeg har mistet den?
-Ja. En advokat tager aldrig skylden. -Så, min skat, bliver du en god advokat.
Endelig!
Hvad er det?
Ingenting. Ingenting, vist.
Min herre.
Så er vi her. Crouch End.
Hr.
Navnet er Archibald, frue, men alle kalder mig Archie.
Archie, er Crouch End et rart sted at bo?
Tja, de prøvede, frue. De prøvede at gøre det hyggeligt.
De havde egen undergrundsstation.
EH og L-jernbanen byggede broer og veje og lagerområder...
men så...
Tja, lad os sige, at de rejste videre.
Hvornår skete det?
Det holdt op med at bruge det sidst i 1930´erne.
Hvorfor?
De hævder, at det var den anden verdenskrig...
men det var ikke grunden. Nej, nej, det var det ikke.
Det var, da de reparerede stationens platform, og...
Det, jeg hørte, var, at de fandt en massegrav.
Ja. Ser De, London er anlagt helt ulig andre byer.
Gademønstret er udklækket og vævet snarere end planlagt.
Det skyldes, at gaderne blev brolagt henover skellene.
Skellene mellem det, der er rationelt og det, der ikke er.
Crouch End blev bygget ovenpå en towen.
-En anden by? -Nej, frue. En...
Towen. Towen.
Det er et druide-ord der betyder et rituelt offersted.
Man siger, at Crouch End ligger ovenpå druidernes rituelle slagtoffersted.
Var det det, de fandt, da de byggede undergrundsstationen?
-Druidenes begravelsessted? -Nej, nej, nej, frue.
Ligene, de fandt, var friske, ikke hundreder af år gamle.
Det er noget, du finder på.
Må Herren være mit vidne, jeg fortæller sandheden, som jeg kender den.
Det skete lige her på Slaughter Towen.
De vrøvler.
Frue.
De spurgte mig, om Crouch End er et rart sted at bo.
l Deres øjne ser det pænt og normalt ud.
Men det er ikke, som det ser ud.
Det, jeg fortalte Dem før, er sandt.
Denne verden er som at være inden i en stor læderbold...
og udenfor bolden er der andre dimensioner.
Der er slidte steder, huller i læderet, der udgør de slidte punkter.
Af og til går der hul på læderet...
hele vejen ind gennem det tynde punkt.
Så er det, den anden dimension strømmer ind...
og ånder og puster.
Lige her i Crouch End.
De og Deres mand burde ikke være her.
Ja, grydesteg lyder dejligt. Jeg elsker grydesteg.
Vi skulle sagtens kunne være der klokken 18.30.
Jeg tror, vi når det.
Ja, altså... Altså, jeg har...
Godt. Jeg fik Squales adresse.
-Hvor er taxaen? -Det ved jeg ikke.
Åh, den er allerede ti minutter over seks.
-Kørte han bare lige pludselig? -Betalte du ham?
Nej. Der står stadig 12,50 pund på parkometret.
Hej, børn!
Hej.
Hej, jeg taler til jer to.
Er De amerikaner, hr.?
Ja. Der holdt en taxa herovre. Så I, hvor den kørte hen?
Skrup af, fister!
Hr.! Hr.! Hr.!
Nogle af børnene i Crouch End er ikke så glade for amerikanere.
Uforskammede små bøller.
Men så du den lille drengs hånd?
Arme fyr.
Vi er nok nødt til at blaffe, skat.
Det tror jeg ikke, jeg vil.
Hvad, hvis de børn henter deres storebrødre?
Der er ikke meget andet, vi kan gøre.
Gaden flyder ikke ligefrem med taxaer, vel?
Det var mærkeligt, at han bare kørte. Han virkede rar.
-Lidt uhyggelig, men rar. -Taxachaufføren var sær...
det var, hvad han var.
Dimensioner.
Tynde punkter. Helt ærligt.
Sagde jeg til venstre på Petrie eller til højre?
Åh, Lonnie, det husker jeg ikke.
Hvorfor ringer du ikke til Squales og beder ham møde os?
Nej.
Det hjælper ikke min karriere, hvis han tror, jeg ikke kan finde vej.
Hvorfor kan mænd aldrig spørge om vej?
Hvad handler det om?
Før det første ville jeg spørge om vej, hvis jeg for vild.
Men jeg er ikke faret vild.
-Jeg prøver bare at finde ud af det. -Åh.
For det andet er jeg vokset op i en by.
Jeg har naturligt instinkt for at finde vej.
Hvad?
Alle, der er født og opvokset i en by, har et indbygget...
vejvisersystem, som altid fører dem på rette vej.
Men, skat, du voksede op i Madison i Wisconsin, ikke på Manhattan.
-Og det er knap nok en by. -En by er en by, Doris...
og vi er ikke faret vild.
Skat...
gå nu bare ind på den politistation og spørg om vejen...
til Brass Butt lane? Gør det nu. For min skyld.
Godt.
Og det hedder Brass End, ikke Brass Butt.
-Ja, ja. -Vent her.
Hallo?
Er her nogen?
-Lad være med det! Du skræmte mig. -Slap af, Doris.
Her er ingen. Du gør mig nervøs.
-Fik du at vide, hvor det er? -Ja.
Jeg tog fejl på Hillfield. Det var til højre, ikke til venstre på Petrie.
-Nej, vi gik til højre på Petrie. -Nej, det tror jeg ikke.
-Jo, Lonnie, vi... -Skat...
lad os nu ikke komme for sent til middag.
Pænt område. Jeg elsker den her byggestil.
Ja. Den minder mig om Alaska.
Kan du ikke lige se slædehundene boltre sig i sneen...
-med små iskugler i pelsen? -Hvad?
Åh, du er tilbage. Jeg savnede dig.
Lonnie, det her er ikke sjovt.
Alt det taxachaufføren talte om, gør det dig noget?
Ja, det gør det. Alt her er så uhyggeligt.
-Uhyggeligt? -Ja !
Aha.
Doris...
der er noget, du skal vide.
Der er noget, jeg burde have fortalt dig...
før vi giftede os.
Jeg er ikke kun advokat.
Jeg har et andet job.
Det er et meget vigtigt et.
Det er faktisk snarere et helt andet liv.
I mørkets store verden...
er jeg bedre kendt som...
Lonnie, monsterjægeren.
Du er så dum.
Måske, men det var dig, der begyndte.
Hvor er alle de monstre, der plager dig?
Jeg går ved siden af det største.
Tydeligvis monstrenes leder.
Mægtig, ond...
men flot, det kan ikke nægtes...
-og udsædvanlig intelligent. -Du er usædvanlig et eller andet.
Ja.
Han bor vist et sted her i nærheden.
Hørte du det?
Nej. Lonnie, lad være.
Hvad mener du? Nogen kan være skadet.
Lad os nu se, om de har brug for hjælp.
-Hvor mærkeligt. -Hvad er det?
Der må have været et sammenstød eller noget.
Nej, Lonnie, lad nu være.
Hvis nogen er skadet, bør jeg se efter.
Husker du, hvad jeg læste?
Og hvad jeg så? "Tres forsvundet i undergrunds-gyser"?
-Måske blev vi advaret. -Det var om undergrundsbanen.
-Nej, det var ej. Archie sagde... -Archie? Hvem fanden er Archie?
Taxachaufføren. Hvad hvis det nu er et tyndt punkt?
Han sagde, at de havde dem i Crouch End.
Et sted under jorden, hvor ting bryder op og krydser over.
"Bryder op og krydser over"? Åh, skat.
Han har bare sat gang i din fantasi.
Nej, det gjorde han ikke.
Jeg kommer om et øjeblik.
Lonnie, hør nu. Kom nu tilbage.
Der er et spor til.
De her tingester fører rundt om huset.
Fandens!
Hvad det end er, er det klistret.
Der er et hul til.
-Vær forsigtig. -Ja.
Der er noget dernede.
Lonnie!
Hjælp mig!
-Lonnie, jeg kommer. Vent! -Doris!
Lonnie!
Doris!
Hjælp!
Få mig ud herfra !
Lonnie!
Doris, løb.
Løb!
Kom så.
Slaughter Towen - 1,6 kilometer
Stop, stop, stop. Jeg kan ikke følge med.
-Du må blive hos mig, Doris. -Det gør jeg også.
-Hvor er vi? -Crouch Lane og Norris Road.
Hvor fanden det så end er.
Slaughter Towen - 1,6 kilometer
-Idioter! De kan ikke stave til "town". -Jo.
-Det er et druide-ord. -Jeg genkender intet.
Jeg har også tabt min jakke. Det bliver værre og værre.
-Nej, du tog den af. -Hvor er alle?
Den blev dækket af klister. Du tabte den ikke.
Nej, jeg tog den ikke af. Jeg tabte den. Det er alt.
Lonnie, hvad er der sket?
-Hvad var på den anden side af hækken? -Intet. Glem det.
Lonnie, fortæl mig om det her.
Jeg husker intet. Jeg er helt blank.
Vi var der...
vi hørte en lyd...
og så løb jeg. Det er alt, jeg husker.
Hvorfor skulle jeg smide min jakke væk? Jeg var glad for den.
Den passede til mine bukser.
-Godt, vi må væk herfra. -Nej.
Nej, vi tager til John Squales middag. Det lovede jeg.
Skat, vi ved ikke engang, hvor han bor.
Skal vi så ikke gå tilbage til hotellet og ringe til ham?
-Bryde et løfte? Nej, du... -Fint. Så ring til ham.
-Bed ham hente os. -Jeg husker ikke nummeret.
-Var det 5... -Det ligger i din mobiltelefon.
Det var en god ide.
Jeg fik aldrig genopladet den.
Jeg har det.
Åh, lad ham være der. Han holder en plads til os.
John, gudskelov. Det er Lonnie.
Ja.
Netop, John.
Jeg har lidt problemer med at finde dig.
John?
-Hvorfor satte han mig i venteposition? -Er telefonen død?
-Død? -Den er død.
Telefonen er død.
Det kan den ikke være.
-Hvor skal du hen? -Hen til John, til middag.
Glem John.
Det her er forkert. Alt føles helt forkert.
Jeg vil have en taxa, lige nu, gå nu!
Hvordan kan vi det, Doris?
Hvordan kan vi komme tilbage til hotellet, når vi er faret vild?
Eller måske...
Måske er vi snarere fanget.
Crouch End lå øst...
for hotellet. Så, hvis vi går mod vest...
kommer vi tilbage til hotellet.
Nej, men det vil sige, at vi må gå tilbage...
Det vil sige, at vi må tilbage samme vej, vi kom.
Nej, det går nok. Vi skal nok klare den, skat.
Kom nu. Kom nu.
-Er alt i orden? -Jeg er bare lidt træt.
Også mig.
Men vi må blive ved at gå.
Hvad siger vi på hotellet om, hvad der skete?
Sig intet.
Jamen, skat, se på os. De vil spørge.
Du må ikke sige noget om, hvad der er sket.
Det gør det kun værre.
Okay.
Lov mig, at du ikke fortæller, hvad der er sket.
Det lover jeg. Det lover jeg.
Jeg går ikke den her vej.
Lonnie, det er den korteste vej.
Nej!
Lonnie.
Jeg går ikke den vej!
Lad os prøve den her gade. Lad se om den fører os tilbage.
Kom nu, lad os prøve den her vej.
Jeg tænkte på noget, og kun tænkte.
Hvis nu taxachaufføren havde ret...
om de rifter i de tynde punkter, som lader ting ske...
så må de jo også forsvinde igen.
De kan jo ikke være permanente...
ellers ville der ske underlige ting hele tiden, ikke?
Så...
Måske...
De er kommet og gået.
Måske er alt normalt nu.
Hvor er alle folk, Doris?
Tårnuret.
Jeg så det i taxaen på vej herind.
Lonnie?
Vi må gå. Du lovede det.
Lonnie, slip mig. Lonnie, slip mig!
Stop! Hvad laver du? Slip mig!
Vi må blive sammen, som vi aftalte. Der er ikke andet at gøre.
Hvorfor slog du mig?
Undskyld, Doris.
Jeg ved ikke, hvad der sker med mig.
-Jeg er bange, Lonnie. -Også jeg.
Hørte du det?
Bilerne?
Vi må være tæt på trafik.
Kom.
Lonnie, så du det?
Så du taxaen lige foran os?
Lonnie.
Lonnie, kom tilbage!
Lonnie, vær sød at komme tilbage!
Lonnie!
Lonnie, kom tilbage!
Jeg kender vejen ud herfra !
Jeg vil gerne af sted nu.
Nej, Doris.
Det er den her vej. Jeg har set den anden side.
Du tager fejl. Det er den anden vej.
Du lovede ikke at forlade mig.
Du lovede det.
Du sagde, du elskede mig.
Doris?
Giv en cigaret, skat.
TRES FORSVUNDET I UNDERGRUNDS-GYSER
Lonnie!
Lonnie, svar mig.
Lonnie!
-Det er den amerikanske dame. -Hun er faret vild.
-Hun er kommet væk fra sin mand. -Hun er faret vild.
-Hun fandt den mørkere vej. -Den, der leder ind i tunellen.
-Mistede håbet. -Fandt fløjtespilleren fra stjernerne.
Den, der fortærer dimensionerne.
Den blinde fløjtespiller.
Hvor er min mand?
Han er faret ned.
Til geden med de tusinder af kid.
Hvad har I gjort med ham?
Han kunne jo ikke lade være med at gå, vel?
Han var mærket.
Du skal også derned.
Doris!
Du klarede den, skat.
Du holdt dit løfte.
Nu bliver vi sammen...
for evigt.
Hvad i al...
Kan I hjælpe mig?
-Jeg skal tale med politiet. -Hvad er der da sket, søde?
Du ser ud til at have oplevet noget slemt.
Bilulykke?
Gaden åbnede sig.
De tog min mand.
Det er sket igen.
Stationen er dernede.
Der hænger kupler udenfor.
Hold dig fra os, vis du har været i Slaughter Towen.
Forsigtig, frue. Den er meget varm.
De sagde?
Min mand er...
forsvundet. Han...
Han er forsvundet.
Her i Crouch End?
Ja.
Er det sket i dag?
Hvorfor stiller De hele tiden de samme spørgsmål?
Jeg har allerede sagt, hvad der er sket.
De må meget undskylde, frue. Han er ikke så slem.
Er du vel, Lonnie?
-Hvad sagde De? -Åh, jeg talte bare til katten, frue.
Sig det igen.
Jeg sagde bare, at han faktisk ikke er så slem.
-Hvem? -Lonnie.
Vi gav katten navnet Lonnie.
Vi fandt den som strejfer. Det skete i morges.
Danish